РАСПАД ТЕЛА ТЕКСТА: ЈУГОДАДАИСТИЧКИ ПРИЛОГ ИСТОРИЈИ ЛУДИЛА У СРПСКОЈ КЊИЖЕВНОСТИ - Перић, Владимир (Наслеђе, 2009)
Студијом скрећемо пажњу на тему лудила у дадаистичкој приповеци Драгана Алексића, „Луд је човек“. Схизоаналитичка експланација лудила у овој изразито ентропичној, херметичној и фрагментарној приповеци, води нас ка елаборацији конгломерата психоза присутних у дадаистичком прототипу, анонимном дезертеру из битака Првог светског рата. Морфолошки комплекс интерактивних психоза лика у центру приповетке а на вишеструкој маргини друштва на семантичком и језичком плану разара ткиво текста и оставља много отворених, неповезаних места, пукотина и напрслина. Користећи формалне принципе кластер-анализе указујемо да поменути текст није усамљен, већ да је саставни део ирационалног флукса у поетици Драгана Алексића.