РУГОН-МАКАРОВИ, МАЛО, ПУНО, СТРАСТВЕНО... ДО ЛУДИЛА! - Prioux, Virginie (Наслеђе, 2009)
Натурализам, који је обележио читаву француску књижевност с краја XIX века и који је утицао на велики број европских романописаца, Емил Зола је јасно дефинисао као писање које спаја фикцију и науку. Више није ствар у томе да се свет замишља онаквим какав бисмо желели да буде, већ да се објективно опише онаквим какав јесте, са свим његовим лепотама и страхотама; далеко од романтичарског јунака, натуралистички протагониста може да буде неуротичан, душевно поремећен или погођен убилачким лудилом. Често повезиван са позитивизмом, овај покрет је такође потхрањен и савременим медицинским истраживањима у области физиологије и психологије. Обиље открића до којих су дошли Дарвин, Проспер, Ликоо или Клод Бернар, које је обележило 50-те године XIX века, представља драгоцен извор за књижевност која жели да анализира све оно изопачено и препредено што људски ум каткад може да има. У двадесет књига Ругон-Макарових, генеалогију ове породице пажљиво испитује романописац који проучава сваки фиктивни лик онако како би лекар дијагностиковао неки клинички случај; он ту подробно анализира сваки случај лудила, делиријума или нервног поремећаја с циљем да на романескном свету примени различита савремена истраживања. Тако роман постаје лабораторија у којој се проучавају патолошки узроци и ефекти, који су узнемирујући у мери у којој су реалистични.