МИЛТОНОВО МАРГИНАЛНО НЕБО: СЕЛЕКТИВНА ЕСТЕТСКА САМОМАРГИНАЛИЗАЦИЈА У КЊИЖЕВНОСТИ - Бубања, Никола (Наслеђе, 2013)
У критичким читањима Изгубљеног раја Милтоново Небо је локалитет који се, по мишљењу неких аутора, игнорише, или се преко њега прелази уз кратку апологију или чак осуду. Међутим, о маргинализованости Неба може се говорити не само у смислу овог „екстерног”, већ и у смислу својеврсног интерног односа према том сегменту Милтоновог епа. Наиме, у репрезентовању Неба Милтон прибегава магнификацији већ виђених и углавном минорних одлика Еденског врта, чинећи га тако глорификацијом онога што је на неки начин већ проказано као (естетски) маргинално. С друге стране, у свој приказ Небеског раја Милтон уводи драстично маргинализоване и редуковане (али ипак препознатљиве) неке од дистинктивних карактеристика Еденског врта. Ова, у извесном смислу, двострука маргинализованост Небеског раја, претвара га, из перспективе епа као естетске целине, у његов маргинализовани сегмент. Без обзира на то да ли се на овако представљени феномен гледа кроз галванизацију интенционалности (јеретичке или не) или читалачке рецепције, претпостављено исходиште само-маргинализације Неба – својеврсна постмодификација Еденског врта – оставља простора за хипотетисање о потенцијалном ширем значају селективне естетске ауто-маргинализације у књижевности.