О ДНЕВНИКУ БОРАВКА КАО ОГЛЕДАЛУ У УЧЕЊУ СТРАНОГ ЈЕЗИКА - Ерар, Ив; Жанре, Терез (Наслеђе, 2011)
У овом чланку, бавићемо се начином на који нефранкофони студенти (студенткиње), који живе и студирају у Лозани, франкофоном граду, говоре о својим тешкоћама да разумеју и да дају смисао културним изразима или искуствима које сусрећу у свакодневном животу. Ослањајући се на њихове речи, покушаћемо да окарактеришемо и дефинишемо шта представљају изрази „разумем“ и „не разумем“ када их изговори странац на неком језику и у некој култури. Показаћемо да је разумевање дијалошки или интеракцијски процес, да је започето обраћањем (у овом случају предавачу) и да увлачи примаоца у процес, наводећи га да другим очима гледа на културу којој припада. У другом делу, видећемо да неразумевање може бити схваћено као неприпадање једној језичкој заједници. У трећем делу, видећемо да предавач нема транспарентно разумевање сопствене језичке заједнице, и да, ако је он медијатор који помаже студенту (студенткињи) да буде схваћен, и он сам може нешто научити о свом сопственом језику и, следствено томе, о самоме себи. Чињенице на које ћемо се ослонити произашле су из писане активности (писање запажања) повезане са дневником боравка коју је предложио предавач француског као страног језика.